( Документ взятo з сайта BPУ - http://zakon1.rada.gov.ua )                                                          

                  З А К О Н  У К Р А Ї Н И 
               Про колективні договори і угоди  
      ( Відомості Верховної Ради України (ВВР), 1993, N 36, ст.361 ) 
 { Вводиться в дію Постановою ВР    N 3357-XII ( 3357-12 ) від 01.07.93, ВВР, 1993, N 36, ст.362 } 
 { Із змінами, внесеними згідно із Законами    N 607/96-ВР від 17.12.96, ВВР, 1997, N  6, ст. 49    N  20/97-ВР від 23.01.97, ВВР, 1997, N 11, ст. 89    N 274-VI ( 274-17 ) від 15.04.2008, ВВР, 2008, N 25, ст.240 }  
     Цей Закон визначає  правові  засади  розробки,  укладення  та виконання  колективних  договорів  і   угод   з   метою   сприяння регулюванню трудових відносин та  соціально-економічних  інтересів працівників і власників. 
     Стаття 1. Колективний договір і угода 
     Колективний договір,  угода  укладаються  на  основі  чинного законодавства,   прийнятих   сторонами   зобов'язань    з    метою регулювання виробничих, трудових і соціально-економічних  відносин і узгодження інтересів трудящих, власників або уповноважених  ними органів. 
     Стаття 2. Сфера укладення колективних договорів, угод 
     Колективний   договір   укладається   на   підприємствах,   в установах, організаціях (далі - підприємства) незалежно  від  форм власності і господарювання, які  використовують  найману  працю  і мають право юридичної особи.
     Колективний договір може укладатися в структурних підрозділах підприємства  в  межах  компетенції   цих    підрозділів.
     Угода  укладається  на  державному, галузевому, регіональному рівнях на двосторонній основі. 
     Стаття З. Сторони колективного договору, угоди 
     Колективний  договір   укладається    між    власником    або уповноваженим ним органом з однієї сторони і однією  або  кількома профспілковими чи іншими уповноваженими на представництво трудовим колективом  органами,  а  у  разі  відсутності  таких  органів   - представниками  трудящих,    обраними  і  уповноваженими  трудовим колективом.
     Сторонами генеральної угоди виступають:
     професійні спілки, які об'єдналися  для  ведення  колективних переговорів і укладення генеральної угоди;
     власники або уповноважені ними органи,  які  об'єдналися  для ведення колективних переговорів і укладення генеральної угоди,  на підприємствах яких зайнято більшість найманих працівників держави.
     Сторонами угоди на галузевому рівні  є  власники,  об'єднання власників або уповноважені ними органи і профспілки чи  об'єднання профспілок або інших  представницьких  організацій  трудящих,  які мають відповідні повноваження, достатні для  ведення  переговорів, укладення угоди та реалізації її норм на більшості підприємств, що входять у сферу їх дії.
     Угода  на  регіональному  рівні  укладається  між   місцевими органами  державної  влади    або    регіональними    об'єднаннями підприємців,  якщо  вони  мають   відповідні    повноваження,    і об'єднаннями  профспілок  чи  іншими   уповноваженими    трудовими колективами органами. 
     Стаття 4. Право на ведення переговорів і укладення                колективних договорів, угод 
     Право  на  ведення  переговорів  і   укладення    колективних договорів,  угод  від  імені  найманих    працівників    надається професійним спілкам, об'єднанням профспілок в  особі  їх  виборних органів або іншим представницьким організаціям трудящих, наділеним трудовими колективами відповідними повноваженнями.
     При  наявності  на  підприємстві,  державному,    галузевому, територіальному рівнях кількох  профспілок  чи  їх  об'єднань  або інших  уповноважених  трудовими  колективами  на    представництво органів вони повинні сформувати спільний представницький орган для ведення переговорів і укладення угоди або колективного договору.
     У разі недосягнення згоди у спільному представницькому органі угода  вважається  укладеною,  якщо  її  підписали    представники профспілок  чи  їх  об'єднань  або  інші  уповноважені    трудовим колективом на  представництво  органів,  до  яких  входить  більше половини найманих працівників держави, галузі, території.
     У  разі  недосягнення  згоди  щодо  колективного  договору  у спільному представницькому  органі  загальні  збори  (конференція) трудового   колективу   приймає   найбільш    прийнятний    проект колективного   договору   і   доручає   профспілці   або    іншому уповноваженому трудовим колективом органу, який  розробив  проект, на  його  основі  провести  переговори  і   укласти   затверджений загальними зборами (конференцією) колективний  договір  від  імені трудового колективу з власником або уповноваженим ним органом. 
     Стаття 5. Співвідношення законодавства і колективного                договору, угоди, трудового договору 
     Умови колективних договорів і угод, укладених  відповідно  до чинного законодавства, є обов'язковими  для  підприємств,  на  які вони поширюються, та сторін, які їх уклали.
     Умови  колективних  договорів   або   угод,   що   погіршують порівняно  з  чинним  законодавством  становище   працівників,   є недійсними, і забороняється включати їх до договорів і угод.
     Забороняється  включати  до  трудових  договорів  умови,   що погіршують    становище    працівників    порівняно    з    чинним законодавством, колективними договорами та угодами. 
     Стаття 6. Неприпустимість заборони діяльності щодо                укладення та виконання колективних договорів                і угод 
     Забороняється будь-яке втручання, яке може  обмежити  законні права  працівників  та  їх  представників  або    заборонити    їх здійснення, з боку органів представницької і виконавчої  влади  та господарського  управління,  політичних  партій,  власників    або уповноважених ними органів при укладенні та виконанні колективних договорів, угод.
     Не допускається ведення переговорів та укладення  колективних договорів і угод від імені працівників організаціями або органами, які створені чи фінансуються власниками  або  уповноваженими  ними органами, політичними партіями.
     У  разі  коли  інтереси  трудового   колективу    представляє профспілковий орган,  інтереси  власника  або  уповноваженого  ним органу не можуть  представляти  особи,  які  є  членами  виборного органу цієї профспілки. 
     Стаття 7. Зміст колективного договору 
     Зміст колективного договору визначається сторонами в межах їх компетенції.
     У колективному договорі встановлюються  взаємні  зобов'язання сторін      щодо      регулювання      виробничих,       трудових, соціально-економічних відносин, зокрема:
     зміни в організації виробництва і праці;
     забезпечення продуктивної зайнятості;
     нормування  і  оплати  праці,  встановлення  форми,  системи, розмірів заробітної плати та інших видів трудових виплат  (доплат, надбавок, премій та ін.);
     встановлення гарантій, компенсацій, пільг;
     участі  трудового  колективу  у  формуванні,   розподілі    і використанні прибутку підприємства (якщо це передбачено статутом);
     режиму роботи, тривалості робочого часу і відпочинку;
     умов і охорони праці;
     забезпечення  житлово-побутового,   культурного,    медичного обслуговування, організації оздоровлення і відпочинку працівників;
     гарантій діяльності профспілкової  чи  інших  представницьких організацій трудящих;
     умов   регулювання   фондів   оплати  праці  та  встановлення міжкваліфікаційних  (міжпосадових)  співвідношень  в оплаті праці; ( Частину другу статті 7 доповнено абзацом одинадцятим  згідно  із Законом N 20/97-ВР від 23.01.97 )
     забезпечення  рівних  прав  та можливостей жінок і чоловіків. {  Частину  другу  статті  7  доповнено  абзацом згідно із Законом N 274-VI ( 274-17 ) від 15.04.2008 }
     Колективний договір може передбачати  додаткові  порівняно  з чинним  законодавством  і  угодами  гарантії,   соціально-побутові пільги. 
     Стаття 8. Зміст угод 
     Угодою на державному рівні  регулюються  основні  принципи  і норми  реалізації  соціально-економічної  політики   і    трудових відносин, зокрема щодо:
     гарантій праці і забезпечення продуктивної зайнятості;
     мінімальних    соціальних    гарантій    оплати    праці    і доходів  всіх  груп  і  верств  населення,  які  забезпечували   б достатній рівень життя;
     розміру прожиткового мінімуму, мінімальних нормативів;
     соціального страхування;
     трудових відносин, режиму роботи і відпочинку;
     умов охорони праці і навколишнього природного середовища;
     задоволення духовних потреб населення;
     умов   зростання   фондів   оплати   праці   та  встановлення міжгалузевих  співвідношень в оплаті праці; ( Частину першу статті 8  доповнено  абзацом  дев'ятим  згідно  із Законом N 20/97-ВР від 23.01.97 )
     забезпечення  рівних  прав  та можливостей жінок і чоловіків. {  Частину  першу  статті  8  доповнено  абзацом згідно із Законом N 274-VI ( 274-17 ) від 15.04.2008 }
     Угодою  на  галузевому  рівні  регулюються  галузеві   норми, зокрема щодо:
     нормування  і  оплати  праці,  встановлення  для  підприємств галузі  (підгалузі)  мінімальних   гарантій    заробітної    плати відповідно до кваліфікації на  основі  єдиної  тарифної  сітки  по мінімальній межі та  мінімальних  розмірів  доплат  і  надбавок  з урахуванням специфіки,  умов  праці  окремих  професійних  груп  і категорій працівників галузі (підгалузі);
     встановлення мінімальних  соціальних  гарантій,  компенсацій, пільг у сфері праці і зайнятості;
     трудових відносин;
     умов і охорони праці;
     житлово-побутового,  медичного,  культурного  обслуговування, організації оздоровлення і відпочинку;
     умов  зростання фондів оплати праці; ( Частину другу статті 8 доповнено   абзацом  сьомим  згідно  із  Законом  N  20/97-ВР  від 23.01.97 )
     встановлення  міжкваліфікаційних (міжпосадових) співвідношень в оплаті праці. ( Частину другу статті 8 доповнено абзацом восьмим згідно із Законом N 20/97-ВР від 23.01.97 )
     забезпечення  рівних  прав  та можливостей жінок і чоловіків. {  Частину  другу  статті  8  доповнено  абзацом згідно із Законом N 274-VI ( 274-17 ) від 15.04.2008 }
     Галузева  угода  не  може  погіршувати  становище    трудящих порівняно з генеральною угодою.
     Угоди на  регіональному  рівні  регулюють  норми  соціального захисту найманих працівників підприємств, включають вищі порівняно з генеральною угодою соціальні гарантії, компенсації, пільги. 
     Стаття 9. Дія колективного договору, угоди 
     Положення  колективного  договору   поширюються    на    всіх працівників підприємств незалежно від  того,  чи  є  вони  членами профспілки, і є обов'язковими як для власника  або  уповноваженого ним  органу,  так  і  для  працівників  підприємства.    Положення генеральної, галузевої, регіональної угод діють безпосередньо і  є обов'язковими для всіх  суб'єктів,  що  перебувають  у  сфері  дії сторін, які підписали угоду.
     Колективний  договір,  угода  набирають  чинності  з  дня  їх підписання  представниками  сторін  або  з  дня,  зазначеного    у колективному договорі, угоді.
     Після закінчення строку  дії  колективний  договір  продовжує діяти до  того  часу,  поки  сторони  не  укладуть  новий  або  не переглянуть чинний, якщо інше не передбачено договором.
     Колективний   договір,   угода  зберігають  чинність  у  разі зміни складу,  структури,  найменування  уповноваженого  власником органу, від імені якого укладено цей договір, угоду.
     У  разі  реорганізації  підприємства   колективний    договір зберігає чинність протягом строку, на який його укладено, або може бути переглянутий за згодою сторін.
     У разі зміни  власника  підприємства   чинність  колективного договору зберігається протягом строку  його  дії,  але  не  більше одного року. У цей період сторони повинні розпочати переговори про укладення  нового  чи  зміну  або  доповнення чинного колективного договору.
     У  разі  ліквідації  підприємства  колективний  договір   діє протягом усього строку проведення ліквідації.
     На   новоствореному    підприємстві    колективний    договір укладається за ініціативою однієї із сторін  у  тримісячний  строк після реєстрації  підприємства,  якщо  законодавством  передбачено реєстрацію, або після рішення про  заснування  підприємства,  якщо не передбачено його реєстрацію.
     Усі  працюючі,  а  також  щойно  прийняті  на    підприємство працівники  повинні  бути  ознайомлені  з  колективним   договором власником або уповноваженим ним органом.
     Сторони, що уклали угоду, повинні інформувати громадян  через засоби масової інформації про зміну угоди та хід її реалізації.
     Галузеві   та   регіональні   угоди   підлягають   повідомній реєстрації Міністерством  праці  України,  а  колективні  договори реєструються місцевими органами державної виконавчої влади. 
     Стаття 10. Колективні переговори 
     Укладенню колективного договору, угоди  передують  колективні переговори.
     Будь-яка із сторін не раніш як за три  місяці  до  закінчення строку дії колективного договору, угоди або у  строки,   визначені цими документами,  письмово  повідомляє  інші сторони про  початок переговорів.
     Друга  сторона   протягом   семи   днів   повинна   розпочати переговори.
     Порядок ведення переговорів з питань розробки, укладення  або внесення  змін  до  колективного  договору,  угоди    визначається сторонами і оформляється відповідним протоколом.
     Для ведення переговорів і  підготовки  проектів  колективного договору, угоди утворюється робоча комісія з представників сторін. Склад цієї комісії визначається сторонами.
     Сторони  можуть  переривати  переговори  з  метою  проведення консультацій,   експертиз,   отримання   необхідних   даних    для вироблення відповідних рішень і пошуку компромісів.
     Сторони  колективних   переговорів    зобов'язані    надавати учасникам  переговорів  всю  необхідну  інформацію  щодо    змісту колективного договору, угоди. Учасники переговорів не мають  права розголошувати дані, що є державною або  комерційною  таємницею,  і підписують відповідні зобов'язання.
     Робоча комісія готує проект колективного  договору,  угоди  з урахуванням пропозицій,  що  надійшли  від  працівників,  трудових колективів галузей, регіонів, громадських організацій,  і  приймає рішення, яке оформляється відповідним протоколом. 
     Стаття 11. Вирішення розбіжностей 
     Для врегулювання розбіжностей  під  час  ведення  колективних переговорів сторони використовують примирні процедури.
     Якщо в ході переговорів сторони не дійшли згоди з  незалежних від них причин,  то  складається  протокол  розбіжностей, до якого вносяться остаточно сформульовані пропозиції  сторін  про  заходи, необхідні для усунення цих причин, а також про строки  відновлення переговорів.
     Протягом трьох днів після  складання  протоколу  розбіжностей сторони проводять консультації, формують із свого складу  примирну комісію, а у разі недосягнення згоди звертаються  до  посередника, обраного сторонами.
     Примирна  комісія  або  посередник  у  термін  до  семи  днів розглядає протокол розбіжностей і виносить рекомендації щодо  суті спору.
     У разі недосягнення згоди  між  сторонами  відносно  внесення рекомендації допускається організація  та  проведення  страйків  у порядку, що не суперечить законодавству України.
     Для підтримки своїх  вимог  під  час  проведення  переговорів щодо розробки, укладення чи зміни   колективного  договору,  угоди профспілки,   інші   уповноважені   працівниками   органи   можуть проводити у встановленому  порядку  збори,  мітинги,  пікетування, демонстрації. 
     Стаття 12. Гарантії та компенсації на період переговорів 
     Особи,  які  беруть  участь  в  переговорах  як  представники сторін,  а  також  спеціалісти,  запрошені  для  участі  в  роботі комісій, на період переговорів та підготовки проекту  звільняються від  основної  роботи  із  збереженням  середнього  заробітку   та включенням цього часу до трудового стажу. Всі витрати, пов'язані з участю  у  переговорах  і  підготовці  проекту,  компенсуються   в порядку,  передбаченому  законодавством  про  працю,   колективним договором, угодою. 
     Стаття 13. Підписання колективного договору, угоди 
     Проект  колективного  договору  обговорюється  у    трудовому колективі і виноситься на розгляд загальних  зборів  (конференції) трудового колективу.
     У  разі  якщо  збори  (конференція)   трудового    колективу відхилять проект колективного договору або окремі його  положення, сторони  відновлюють  переговори  для  пошуку необхідного рішення. Термін цих переговорів не  повинен  перевищувати  10  днів.  Після цього проект в цілому виноситься на розгляд  зборів  (конференції) трудового колективу.
     Після  схвалення  проекту колективного  договору   загальними зборами  (конференцією)  трудового  колективу  він    підписується уповноваженими представниками сторін не пізніш як через 5  днів  з моменту  його  схвалення,  якщо  інше  не   встановлено    зборами (конференцією) трудового колективу.
     Угода  (генеральна,  галузева,   регіональна)    підписується уповноваженими представниками сторін не пізніш як  через  10  днів після завершення колективних переговорів. 
     Стаття 14. Зміни і доповнення до колективного                 договору, угоди 
     Зміни і доповнення до колективного договору,  угоди  протягом строку їх дії можуть вноситися тільки за взаємною згодою сторін  в порядку, визначеному колективним договором, угодою. 
     Стаття 15. Контроль за виконанням                 колективного договору, угоди 
     Контроль  за  виконанням   колективного    договору,    угоди проводиться  безпосередньо  сторонами,   що    їх    уклали,    чи уповноваженими ними представниками.
     У  разі  здійснення  контролю  сторони  зобов'язані  надавати необхідну для цього наявну інформацію.
     Сторони, що підписали колективний договір, угоду,  щорічно  в строки, передбачені колективним договором, угодою, звітують про їх виконання. 
     Стаття 16. Статистичні дані про колективні                 договори, угоди 
     Статистичні дані про колективні договори, угоди направляються в  органи  державної  статистики  в    порядку,    встановлюваному Міністерством статистики України. 
     Стаття 17. Відповідальність за ухилення від участі                 в переговорах 
     На осіб, які представляють власників  або  уповноважені  ними органи чи профспілки або  інші  уповноважені  трудовим  колективом органи і ухиляються від участі в переговорах щодо укладення, зміни чи доповнення колективного договору, угоди, або навмисно  порушили строк, визначений частиною третьою статті 10 цього Закону, або  не забезпечили  роботу  відповідної  комісії  у  визначені  сторонами строки, накладається штраф до десяти  неоподатковуваних  мінімумів доходів   громадян,   і   вони    несуть    також    дисциплінарну відповідальність аж  до  звільнення  з  посади.  (  Стаття  17  із змінами, внесеними згідно із Законом N 607/96-ВР від 17.12.96 ) 
     Стаття 18. Відповідальність за порушення і невиконання                 колективного договору, угоди 
     На осіб, які представляють  власника  або  уповноважений  ним орган чи профспілки  або  інші  уповноважені  трудовим  колективом органи і з вини яких порушено  чи  не виконано  зобов'язання  щодо колективного  договору,   угоди,   накладається   штраф   до   ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, і вони також  несуть дисциплінарну відповідальність аж до звільнення з посади.
     На   вимогу   профспілок,   іншого   уповноваженого  трудовим колективом    органу   власник   або   уповноважений   ним   орган зобов'язаний  вжити  заходів,  передбачених   законодавством,   до керівника, з вини якого порушуються чи не виконуються зобов'язання щодо колективного договору, угоди.
( Стаття 18 із змінами, внесеними згідно із  Законом  N  607/96-ВРвід 17.12.96 ) 
     Стаття 19. Відповідальність за ненадання інформації,                 необхідної для колективних переговорів і                 здійснення контролю 
     Особи, які представляють власника або уповноважений ним орган чи профспілки або інші уповноважені трудовим колективом  органи  і винні в ненаданні інформації, необхідної для  ведення  колективних переговорів  і  здійснення  контролю  за  виконанням   колективних договорів,   угод,   несуть   дисциплінарну  відповідальність  або підлягають штрафу до  п'яти  неоподатковуваних  мінімумів  доходів громадян.  (  Стаття  19  із  змінами, внесеними згідно із Законом N 607/96-ВР від 17.12.96 ) 
     Стаття 20. Порядок притягнення до відповідальності 
     Порядок  і  строки  накладення  штрафів,  передбачених    цим Законом,  регламентуються  Кодексом  України  про  адміністративні правопорушення ( 80731-10, 80732-10 ).
     Справи з цих питань розглядаються судом за поданням однієї із сторін колективного договору, угоди,  відповідних  комісій  або  з ініціативи прокурора.  
 Президент України                                       Л.КРАВЧУК 
 м. Київ, 1 липня 1993 року      N 3356-XII ( Oтримaно з офіційного джерела http://zakon1.rada.gov.ua )